Jeg skjemmes ikke. Jeg har elsket. Jeg har blitt avvist.
Jeg er ikke redd for å vise følelser. Som tillit eller vennskap.
Det er det viktige i livet. Ting som gjør forskjell og hjelper på veien.
Hvis man ikke kan stole på vennene sine, hva gjør man da?
Dette kunne ha vært en hvilken som helst by. Alle er like.
Tekst: Jan Helge Hordnes www.btistudios.com
Ikke i dag, takk
Hei. Det gjelder rommet.
-Hva heter han? -Jeg vet ikke. Campbell eller noe.
-Cameron. -Cameron?
-Akkurat. -Hva?
Sitter du godt, Cameron? Har du sett leiligheten?
-Liker du den? -Ja, den er flott.
Vi liker den. Er ikke rommet fint? Romslig, lyst og pent innredet.
-All sånn dritt. -Ja.
Si meg. Hvorfor skulle vi dele en sånn leilighet med en som deg?
Mitt første inntrykk er at du mangler alle kvalitetene vi søker.
Ting som nærvær, karisma, stil og sjarm. Det er ikke for mye å be om.
David er revisor, men han prøver. Du forsøker ikke engang.
Cameron. Lykke til. Jeg mener det.
-Bare noen spørsmål. -Hvorfor vil du bo her?
Når du ofrer en geit, kaller du ned helvetesilden?
Det er et enkelt spørsmål. Enten er du skilt eller ikke.
-Eller bestiller du pizza? -Røyker du crack?
-Hvordan velger du svart nyanse? -Jeg spiller noen sekunder av en låt.
Gi meg sangen, sangeren og 3 singler spilt inn med et annet band.
Affæren du ikke har, er det ikke med en mann eller ikke med en kvinne?
Hvis vi kort går inn på selskaps- økonomi... Dette er viktig.
-Gjeldsfinansiert oppkjøp. Er det ok? -Når sa noen disse ordene sist:
"Du er sola i mitt liv?"
Hvordan reagerer du hvis jeg sier at jeg er antikrist?
Liker du bildet?
Nederlag! Nederlag, nederlag!
I sport, privatlivet, økonomien, arbeidet, sexlivet og alt.
Neste.
-Visste du at... -Alex. Bare serv.
Jeg prøvde ikke å vinne.
Ikke for å redusere din seier, Juliet.
I begge tilfeller handler det om destruktiv konkurranselyst.
-Er det fra psykoterapigruppa? -Diskusjonsgruppe, Alex.
-Hadde du ikke sluttet? -Begjærene er sterke. Som du vet...
Dere er så følsomme! Jeg antyder kun en sjuskete seksuell forbindelse.
-Jeg hadde vært stolt. -Kanskje du bør gå og treffe noen.
For livet mitt? I en diskusjonsgruppe? Ikke tale om.
-For leiligheten. -Det holder med én som han.
Den jenta, da? Vennen din. Henne likte jeg. Det var noe mellom oss.
-Hun kan flytte inn. -Hun avskydde deg.
-Hun hadde problemer. -Mer enn noen hun har møtt.
Hun må ville forandre seg.
-Du må være Hugo. -Du må være Juliet.
-Kom inn. -Gjerne.
-Hva jobber du med? -Jeg har reist rundt en stund.
-Nå skriver jeg en bok. -Hva handler den om?
-En prest som dør. -Jeg forstår.
Kanskje du har rett. Jeg bør endre den. Du har rett.
Hvem vil lese enda en bok om en død prest?
Den handler om en annen fyr. Han er ikke prest, og han dør ikke.
-Den er bedre allerede. -Det virker enkelt å skrive.
Vil du ta den?
-Telefonen? -Er det til meg, så er jeg ikke her.
Ok. Du er ikke her.
Ok.
Hallo?
Ja, det er det. Hvem er det?
Hun er dessverre ikke hjemme akkurat nå.
Nei, jeg aner ikke. Vil du legge igjen en beskjed?
Ok. Adjø.
-Det var en fyr som het Brian. -Lød han opprørt?
-Litt. Er det bra eller dårlig? -Det er en forbedring.
Skal jeg svare?
La det ringe. Han vet at jeg er her. Jeg jobber natt.
-Jobber du natt? -Jeg er lege.
-Og han er pasient? -Nei, men han trenger behandling.
-For hva? -En viss svakhet.
-"Menneskenes vilkår." -Du kjenner til det.
-Jeg skriver om det. -Er ikke det samme sak?
Nei, men som alle romanforfattere, søker jeg jeget.
-Har han lett bak kjøleskapet? -Han virker hyggelig, Alex.
Jeg sa ikke noe annet, men hans leting etter jeget låter litt rart.
Han virket ikke rar, Alex. Han virket...
Du vet...
-Interessant. -Interessant?
Interessant.
Hallo? Nei, hun er ute. Jeg vet ikke. Aner ikke.
-Hvem var det? -Aner ikke. Han lød svensk.
Kanskje han bare var oppjaget. Hva tror du?
-Om hva da? -Denne Hugo.
Jeg har ikke tid. Jeg bryr meg ikke. Bare han ikke er sær.
David. Fra mor. Uåpnet. Jeg vil ikke lese om din fars forstoppelse.
-Da treffer vi ham. -Hva? Ja visst. Som du vil.
Alle brev han skriver, begynner som sann kjærlighet og ender med porno.
"Jeg drømmer om dine lår. Din hvite hud vekker mitt begjær og min attrå."
Begjær og attrå?
Han skriver dem i eget navn. Jeg hadde undertegnet med hans navn.
Interessant. Det var det hun sa. Interessant. Derfor er du her.
Jeg pleier bare å treffe folk jeg allerede kjenner.
-Folk kan være så slemme. -Så...
Vi synes at det er ok.
-Så jeg får rommet? -Ja, du får rommet.
-Jeg pleier ikke å bli full. -Ikke så full.
-Bare når andre betaler. -Han kunne ha blitt noen.
-Jeg er en sjarlatan. -Og ikke den vi kjenner og elsker.
-Kjenner og elsker? -Ja.
-Jeg tror at du lyver. -Du har rett.
-De kjenner meg ikke. -Nei. Vi elsker deg ikke.
-Har du råd til å bo her? -Absolutt.
-Får jeg spørre deg om noe? -Ja visst.
Har du drept noen?
Vennligst vent...
Nei.
Ta pengene dine
Da, så.
Takk
Det lukter ekte vare.
Neste kunde
Ranger har gjort flere comeback.
Men de må utnytte alle sine...
-Har du sett Hugo? -Nei.
Vet du hvilken kanal han er på?
Men for helvete!
Nei, hun er ikke hjemme!
Har du sett ham? Ja eller nei? Ja eller nei!
-David, ja eller nei? -Nei!
David har heller ikke sett ham. Kanskje han ikke liker oss. Hugo.
-Bilen er der. -Har han bil?
-Ja. Og? -Hva slags bil?
-Jeg vet ikke, Alex. -Jeg spør igjen: Hva slags bil?
Den er blå. Og den står der.
Unnskyld, Hugo, men kan du åpne?
Det er romkameratene dine. Dine nye venner.
-Han er ikke der. -I skapet, da?
Naturligvis ikke. Han har nok reist. Vi ser ham aldri mer.
Alex. Nøkkelen står i på den andre siden.
-Og? -Åpne.
-Skal jeg sparke inn døra? Nå? -Ja.
Ok.
Vil du forsøke?
Ta sats.
-Ser de alltid sånn ut? -Ja.
-Hvordan gjorde han det? -Gjorde hva da?
Tok livet av seg.
Hva tror du?
-Alex! Hva gjør du? -Ser.
-Ikke gjør det. -Hvorfor ikke?
-Lurer du ikke på hva han døde av? -Han er død. Hva mer trenger du?
-Tenk å finne en story hjemme. -Det er ingen story. Det er et lik.
Jeg har aldri sett et lik før.
Jeg så bestemor, men det teller vel ikke. Hun levde da.
Får jeg vise deg noe?
Nødtelefonen. Hva trenger du? Nødtelefonen.
-Nei. -Tenk på det. Kom igjen, David.
-Nei. -Juliet?
-Nei, Alex. Det er... -Hva da?
-Upraktisk. -Umoralsk, mener du.
-Jeg vet hva jeg mener. -Tenk på saken.
-Det er en syk idé. -Ikke si at du ikke er fristet!
-Du er interessert. Jeg kjenner deg. -Tror du?
Ok. Ring, da.
Ring politiet.
Ingen hindrer deg. Ring og fortell.
Si at det er en koffert med penger du ikke vil ha.
Hadde de husdyr? Hund, undulat, ørkenrotte eller noe?
Jeg trenger "Politi redder hamster fra skrekkhus."
Ok. Synd. Ikke noe husdyr, ingen menneskelig vinkel.
Hei.
Hva skjedde med den fyren? Han som døde.
-Hvilken fyr som døde? Her? -Hvor ellers?
-Jaså han. Han døde. -Det var det jeg trodde.
Hallo? Har dere en ledig sengeplass?
-Han er her ennå. -Vi fikk ikke startet bilen hans.
-Når skal dere si fra til politiet? -Ring hvis du vil.
-Du, da? -Jeg begynner å bli vant til ham.
-Hva gjør vi her, David? -Unnskyld?
Her. I firmaet.
-En rekke ulike... -Autorisert regnskap.
-Det var det... -Det hånes ofte. Visste du det?
-Ikke akkurat. -Hele verden må gjøre regnskap for.
-Jeg... -Det hånes?
-Jeg er ikke sikker. -Det er umoderne.
Ja, vi er metodiske, omsorgsfulle og seriøse, men er det en forbrytelse?
Ja, kanskje vi er kjedelige iblant, men vi gjør arbeidet vårt.
-Ja, sir. -Det er derfor du passer inn.
-Er jeg kjedelig? -Du gjør arbeidet ditt.
-Jeg trodde at du mente... -Jeg betror deg med denne klienten.
Lumsden. Hvordan kan jeg hjelpe? Jeg skal sjekke.
Vi gjør det.
Bra. Vi snakker avhending. Vi må gjøre liket uidentifiserbart.
Om vi brenner eller kaster i sjøen, er det fingeravtrykk og tenner.
Vi begraver ham i skogen etter å ha kremert hender og føtter.
Tennene fjerner vi. Vanskeligere er det ikke. David.
Jeg har alltid lurt på hva de er til.
Vi trenger en sånn. Og...
-Gary til servicedisken. -Denne.
Hva mer? En spade.
-Konsentrer deg. Vi må ha en spade. -Hvem gjør det?
-Graver? Jeg vet ikke. -Du vet hva jeg mener.
-Vet jeg? Hva snakker du om? -Hvem gjør det?
Alle sammen. Du, jeg og Juliet gjør en del hver. Funker det?
Jeg kan ikke. Jeg klarer det ikke.
Vil du hoppe av? Vil du ikke ha pengene? Hugo lukter.
-Huset lukter. Vi kan ikke vente. -Jeg klarer ikke å partere ham.
-Hvem gjør det? -Alle sammen, trodde jeg.
-Jeg tror ikke at jeg kan. -Du er lege. Du dreper folk hver dag.
-Det er annerledes. Jeg vil ikke. -Og det sier du nå.
Jeg vil spørre om noe.
Jeg vet ikke! Jeg sverger!
Familie? Suicidale narkomane på jakt etter jeget, har ikke familie.
-Vi kan vel diskutere det? -Ta beina hans.
Hvor er Hugo?
Faen!
Hva gjør du?
Løft ham opp! Løft ham opp!
Jeg sverger. Jeg vet ikke!
Dumme jævla drittsekk.
Vi kan vel trekke lodd? Den som trekker det korte strået, gjør alt.
-Man gjør det, eller ikke. -Det kan jeg gå med på.
-David? -Jeg vet ikke.
Blir det jeg, så gjør jeg det, men ikke fordi at du ikke vil.
Ja vel. Nå gjelder det.
Er du med, eller ikke?
Jeg kan ikke.
-Ferdig. -Ikke helt.
-Er det dypt nok? -Ikke tenk på det.
-Er det virkelig nødvendig? -Ja! Alt eller ingenting.
-Hvordan har du det? -Bare bra, takk. Bare bra.
-Vil du snakke om det? -Nei.
Disse tre får sjansen til...
...å tape en million.
Velkommen om bord på vår millionæryacht.
Den er akkurat som Marie Celeste, men uten feststemningen...
Som dere vet, er ikke poenget å vinne, men å...
Tape.
-Ikke å gi riktig svar, men... -Feil!
-Ikke gjøre det bra, men... -Dårlig.
-Og sørge for at det blir rene... -Suppa.
Vær forsiktig!
Alex!
Hvorfor kunne vi ikke bare legge dem i madrassen eller under gulvet?
Vi kunne ha gjemt dem i kjøleskapet.
Kun forbrenning
Mine damer og herrer. Får jeg deres oppmerksomhet.
Takk for at dere er her og samler inn penger til barneavdelingen.
Du sa ikke at det var for barn. Jeg gir penger for å avlive jævlene.
Jeg vil ha tilbake pengene mine!
-Før dansen begynner... -Unnskyld.
...vil jeg hylle og takke dem-
-som har slitt for å arrangere denne kvelden. Jeg snakker om...
-Kjenner du alle? -De er vennene mine.
Hvis de vil snakke med deg, er du ikke her da?
Mine damer og herrer, og de som er verken eller... Eller både og.
-Hvor gravde de ham opp? -Dann par for "Strip the willow".
-Skal vi danse? -Det er jo kroppskontakt.
Ok.
Ut med språket.
-Ok. -Nei! Vent! Nei!
Nei!
Slipp meg ut!
-Kan vi snakke om noe? -Ikke nå.
-Det er viktig. -Ikke bekymre deg.
-For kjærlighet og evig lykke. -Evig lykke!
-Hva er det? -Jeg vil snakke.
-Skål for kjærlighet og lykke først. -Jeg lover at vi snakker etterpå.
Det er for kjærlighet og evig lykke!
-Se der! Det er Cameron. -Hvem?
-Du husker Cameron. Hva gjør han her? -Det er ikke ham.
Jo. Cameron! Kom hit!
Hva er det?
Vi trodde at du var en annen. Lykke til!
-Herlig fyr, men han forfølger oss. -Jeg ville si...
-Skjønne Juliet. Lenge siden sist. -Brian.
-Vil du danse? -Hvem tror du at du er?
-Unnskyld? -Hvem tror du at du er? Du avbrøt.
-Jeg er Brian McKinley. Hvem er du? -Brian McKinley...
Vil du snakke med jenta mi, så snakk med meg først.
Søk om dans tre uker før, ellers ender du i en jævla søppelsekk!
Ingen søknad, ingen dans!
-Kan du ta i litt mer neste gang? -Unnskyld.
Nei! Han tok hintet.
-Det var veldig stressende. -Du var god.
Veldig god! "Jævla søppelsekk." Herlig! Du utforsket din mandighet.
-Syns du det? -Du var storslagen!
Jævla søppelsekk!
Cameron! For en overraskelse!
Hallo?
-Hvem var det? -Vet ikke. De sa ikke noe.
Målløs av begjær? Jeg husker hvordan det var.
-Føler du deg bra? -Nei.
La oss bruke penger.
Hei. Det har vært en kamp, men angstens dager ligger bak oss.
Lyset i enden av tunnelen har vokst til en gyllen soloppgang, og nå-
-endelig, blir ingenting som før igjen.
Hva er dette?
Alex Law rapporterer i videodagboken om livet sitt.
Jeg er så lykkelig at jeg kan dø!
Vi bør nok slette det.
-Slapp av! -Du gjør oss nervøse.
-Hvor mye betalte dere? -Jeg vet ikke. Jeg husker ikke.
-Hvor mye betalte dere? -Jeg vet ikke, David. Aner ikke.
-Hvor mye betalte dere? -500 pund.
-Betalte dere 500 pund for denne? -Det var det den kostet.
Nei, det er hva dere betalte. 500. Vi vet ikke hva den koster oss ennå.
Vi vet ikke kostnaden for at dere har det moro!
Unnskyld, tok de noe?
-Holder dette? Hallo. -Hva?
-Holder dette? -Ja takk.
-Det er mer. -Det er bra.
-Hva er det? Du spiser ikke. -Hva da?
-Du spiser ikke som før. -Gi meg tallerkenen, så spiser jeg.
Svelg.
-Du bør bruke litt penger. -Du vil føle deg bedre.
-Da trenger du ikke å bekymre deg. -Du vil føle deg lettet.
-Jeg vil sikre pengene. -Vil du sette dem i banken?
-Eller vil du begrave dem? -Det er bare dumt.
Selvsagt. Gjort er gjort. Vi tok pengene. Vi gjorde en beregning.
Hva er poenget hvis de står i en bank et sted?
Hvis man ikke kan bruke dem, hva er poenget? Da er det bortkastet.
-Jeg gjorde ikke dette for ingenting. -Du sagde ikke av ham føttene.
Det smaker annerledes.
David, hva gjør du der oppe?
Kom ned. Det er farlig der oppe.
Hører du hva jeg sier?
Klokskap og vanvidd er ikke det samme.
Faen!
En voksen mann skal ikke bo på loftet. Det er farlig.
Hvis du brydde deg om ham, ville du få ham ned.
Pengene?
-Vi legger dem et sted. -Der han ikke får tak i dem.
-Det var det du som sa, ikke jeg. -Glem det. Han kommer ned.
Juliet!
Mr Lumsden. David Stevens. Jeg kan ikke komme inn i dag.
Mor er syk, og hun trenger meg.
Jeg vet ikke. Legene er ikke sikre.
Ja, sir. Du hører fra meg.
-God dag? -Hva snakker du om?
Jeg spør om du hadde en god dag på jobben. For å konversere.
Ikke gjør det.
-Venter du besøk? -Nei.
-Vil du ikke åpne? -Jeg venter heller ikke besøk.
De er på loftet! På loftet!
19. september, direkte fra London til Rio de Janeiro.
-Det blir 765 pund. -Det låter bra.
Men Air Portugal via Lisboa samme dag koster 565 pund.
Er maten viktig? Air France, direkte fra Glasgow.
-Men da blir det 912 pund. -Den første. Heathrow direkte.
Det er opp til deg. Air Patagonia, et nytt selskap, via...
Via mange steder. Men da serveres ingen mat. 411 pund.
God pris, men med tanking i Bogotá.
-Den første var bra. -Det er opp til deg.
765 pund. Hvordan betaler du?
Herregud! Jesus Kristus!
Herregud! Kristus!
Nei, nei, gode Gud! Nei!
-Nei! Jeg nekter å diskutere det mer. -Det er den eneste måten.
-Du er redd. -Nei! Litt skrekkslagen, kanskje.
Så du hva som skjedde med de andre som prøvde? De kom ned døde!
Merket du forskjellen mellom levende og død? Den var lett å se.
Han drepte begge to. Han parterte dem!
-Ja, men du klarer deg. -Hvorfor det?
Du er smartere enn ham.
Jeg har alltid ment det.
Hei. Kriminalbetjent McCall. Betjent Mitchell. Får vi spørre om noe?
-Om hva da? -Innbruddet.
-Innbrudd? -Der nede.
-Ja visst. -Får vi komme inn?
Jeg hørte rop om hjelp. Da jeg gikk ned, var det mange andre der.
Så jeg bare sto der, som man gjør.
Da kollegaene dine kom, gikk jeg opp igjen. Det er nok alt.
Jeg så nok ingenting som kan være til nytte.
-Hørte de andre tre noe? -Det bor bare to andre her.
-To? -Hvem sa at vi er fire?
Vi har forstått at dere er fire som bor her akkurat nå.
-Nei, tre. Hvem sa fire? -Så rart.
Og så utilfredsstillende å få feil informasjon. Bare tre?
-Er du sikker? -Absolutt. Hvem sa at vi er fire?
Noter det, Mitchell. Bare tre, ikke fire.
Skriv det ned. Du kan bruke tall eller bokstaver.
-Hva anvender du? -Begge, sir.
Utmerket.
Betjent Mitchell er en stigende stjerne.
Under min ledelse kommer han seg utvilsomt oppover.
-Jeg forstår. -Det tviler jeg på.
Vent i gangen. Hvis han later til å drepe meg, ring politiet og si alt.
Bortsett fra... Det var hans idé. Jeg vil dø misforstått.
Alex. Hvor smart du enn er, kan du trenge litt hjelp.
David. Jeg vil låse opp og komme opp.
Det viktige er at du forholder deg rolig. Ok?
-Alex! -Ingen fare. Det var bare en due.
Han er ikke her.
Be ham om å lete etter pengene.
-Let etter pengene. -Det er det jeg holder på med.
De er ikke her. Han har spist dem opp.
Leter du etter meg?
-Ja. -Hvorfor? Hva vil du ha? Pengene?
-Vi ville bare snakke med deg. -Hvem andre vil du bare snakke med?
Kanskje du trodde at vennene dine hadde tatt meg.
Jeg vet ikke hva du snakker om.
Han vet ikke!
Kanskje ikke.
Jeg snakker om politiet.
Jeg trodde at du var på jobb.
Med et sånt ansikt?
I tilfelle min bortgang, vil jeg at følgende blir kjent:
Alex. Redaktøren vil treffe deg.
-Jeg er lei for det. -Det burde du være.
Det er kanskje fremdeles mulig å løse alt.
Vi kan i hvert fall forsøke.
Tre lik. Forråtnede. Lemlestet til det ugjenkjennelige.
-Det vet jeg ikke noe om. -Selvsagt ikke.
Da hadde jeg ikke trengt å sende deg for å skrive om det.
-Dette er din store sjanse. -Skrive om det?
Herregud.
Ja vel, mine damer og herrer. De fakta vi har hittil, er følgende:
Skogarbeidere fant menneskelige etterlevninger i en nygravd grav.
Ytterligere utgraving avslørte en dypere grav med to lik.
-Er det en seriemorder? -Hvorfor er de ikke identifisert?
-Finns det noe motiv? -Var en av dem flådd?
Ikke fullstendig. Ok!
Et stykke hud er skåret bort. Ikke skriv om det.
De har verken hender, føtter eller tenner. Likene er ugjenkjennelige...
-Hud er skåret bort fra en. -En tatovering, kanskje?
Når likene er flyttet, prøver vi å utforske hvordan de ble drept,-
-og hvem de er.
Den informasjonen får dere straks de pårørende er informert.
-Føler du deg bra? -Ja. Hvorfor skulle jeg ikke det?
-Vet ikke. Jeg trodde... -Vi prøver å løse alt.
-Les om det. -Vi vet allerede alt.
-Det var på TV. -Det trykkede ord gir bedre...
-Hold kjeft, Alex. -Jeg sa at det ikke var dypt nok!
Blås i det. De vet ikke hvem de er, og kan ikke koble dem til oss.
Jeg er glad for at du er så sikker. Det føles mye bedre nå.
-Unnskyld? -Det føles mye bedre nå.
Det var det jeg trodde.
Trippellik
Hysj!
-Hva gjør du her? -Det gjelder meg og David.
-Det perfekte paret. -Ikke ta det så hardt.
Jeg hadde gjort det samme, men jeg er nok ikke hans type.
-Gir du deg aldri? -Nei.
Ta den tiden du trenger.
-Jeg har aldri sett noen av dem. -Se igjen hvis du vil.
Jeg beklager. Jeg har ikke sett dem.
-Pleier du å huske ansikter? -Som de fleste.
Du må møte ulike mennesker hver dag. Nye ansikter.
Ja.
-Husker du navn eller ansikter best? -Sykdommer.
Som å huske kriminelle på deres forbrytelse.
-Jeg antar det. -Nei, det er sånn det er.
-Unnskyld? -Antar. Det er ikke noe å diskutere.
-Det er ikke noe å diskutere. -Huske forbryteren på forbrytelsen.
-Jeg har aldri sett noen av dem. -Se på de første to.
Jeg kjenner dem ikke.
Ville du bli overrasket hvis jeg sa at bilen deres står utenfor?
Ja, det ville jeg nok.
-Gjør den det? -Hva?
-Står den utenfor? -Nei. Ikke nå lenger.
Jeg lurte bare på om det ville overraske deg.
-Det var det. -Var det alt?
-Unnskyld at vi opptok tiden din. -Ingen fare.
-En ting til. -Klokka di. Er den ekte?
-Eller en etterligning. -Etterligning. Fra Thailand.
-Den andre viseren står stille. -Jeg forstår.
Vet du hva? Hvis du husker mennene, ring meg på dette nummeret.
Når som helst.
Jeg sa ingenting. Ingenting som helst! De bare fisker.
Hvis de hadde hatt vitner eller tekniske bevis, hadde de vist det.
-De vet det. -Det er det samme.
De har ingenting. Det er ingenting som kobler oss til likene.
-Bortsett fra pengene. -Han har rett, Alex. De vet det!
Kom igjen!
Kontoret er stengt, men livet fortsetter mot sin finale.
Du kan legge igjen en beskjed, men valget er ditt, og bare ditt.
David. Du glemte å vekke meg.
-Kom, så drar vi. -Du og jeg?
Sammen.
Alex! Hvem ringer du midt på natta?
Kom ut og snakk.
Nå? Telefonsex?
X-merkede fantasier. Gamle vaner er vonde å vende.
-Jeg ringte moren din. -Din lømmel.
Uansett. Som du ser, så skal vi reise.
-Jeg ser det. -Beklager, men slik er det.
-Jeg videresender posten deres. -Jeg mener det. Jeg beklager.
-At vi forlater deg. Det er ikke du. -Ingen fare.
-Det er nok best sånn. -Akkurat!
Jeg vil ikke skilles som uvenner.
Det har gått opp og ned. Vi har hatt gode og mindre gode stunder.
Vi kan snakke hele natta, men vi må dra. Ikke sant?
-Og du trenger å sove. -Ja.
-Jeg tror ikke at det var noe mer. -Angående posten...
-Takk for tilbudet. -Hvor skal dere reise?
Hvor skal vi reise?
Hvor skal vi reise? Juliet?
-Jeg vet ikke. -Ikke vær sånn. Du skal til Rio.
-Hva? -Akkurat.
Rio de Janeiro, alene. Det vet vel du som kjøpte den jævla billetten!
Så du den?
Sikkert ikke, før hun sendte deg opp. Hva sa hun?
"Vi deler pengene likt?"
Men ham ville du ikke forlate. Ikke lyv til meg!
Det var jeg som kjøpte den.
Hva?
-Jeg kjøpte billettene. En hver. -Var det din idé? Jeg forstår.
Det er logisk. -Dere to passer sammen.
-Jeg burde ha forstått det før. -La ham gå. Gi ham alt.
La ham gå!
Jeg reiser.
Du skulle ikke ha slått henne! Gjør hva du vil, men ikke slå henne!
Vil du ha dem?
Din jævel!
Du gjorde det rette.
Men jeg kan ikke ta deg med.
Det ordner seg.
Jeg klarer meg.
Hallo, kriminalbetjent.
Ja, jeg tror på venner. Jeg tror at vi trenger dem.
Men om du en dag ser at du ikke kan stole på dem, hva gjør du da?
Hva gjør du da?